"Важко розділяти роль дружини та бізнес-партнера". Як сімейний бізнес впливає на стосунки
!["Важко розділяти роль дружини та бізнес-партнера". Як сімейний бізнес впливає на стосунки "Важко розділяти роль дружини та бізнес-партнера". Як сімейний бізнес впливає на стосунки](https://wsrv.nl/?output=webp&url=storage.liga.net/images/general/2024/07/11/20240711161113-6684.jpg&w=620&fit=cover&dpr=2)
У робочі години ви бізнес-партнери, у вільний час — чоловік і дружина. Таким могло би бути ведення сімейного бізнесу в ідеальному світі. Але є одне "але": спільна справа часом розмиває кордони між робочим та особистим життям. Тож, конфлікти в парі можуть впливати на бізнес і навпаки.
Цікаво про здоровий спосіб життя на YouTube-каналі LIGA Life
Як зберегти баланс між робочими та особистими стосунками в сімейному бізнесі? Де прокласти межу та чи потрібна вона взагалі? Розповідаємо на прикладі співзасновників львівської мережі крамниць і сироварні "Сирні мандри" — подружжя Мар’яни Лапко та Ярослава Сірака.
Спільні інтереси
Історія сімейного бізнесу — це насамперед про довіру та спільні інтереси. У родині Ярослава та Мар’яни такими є подорожі та любов до сиру. До пандемії COVID-19 і повномасштабної війни пара часто їздила за кордон (переважно у Францію та Італію), де ходила місцевими ринками та пробувала локальну кухню, зокрема крафтові сири.
![Мар'яна Лапко](https://storage.liga.net/images/general/2024/07/11/20240711164029-2316.png)
"Ми завжди знаходили місцеві сирні лавки та спілкувалися з продавцями. Якось Ярослав сказав: "Як би було добре, щоб в Україні теж були такі магазинчики". Тобто в нас первинно була ідея не виробляти, а продавати автентичний український сир і розвивати культуру споживання", — ділиться з LIGA.Life Мар’яна Лапко.
У 2012-му сім’я переїхала з Києва до Львова. Саме тоді Ярослав і запропонував дружині спробувати реалізувати мрію. Після одного з його робочих відряджень до Карпат на балконі їхньої квартири на 10 поверсі з’явилася велика дерев’яна бочка з бринзою. Далі орендували місце на продовольчому ринку у Львові, знайшли продавчиню, створили сторінку в соцмережах, яка тоді ще називалася "Сири з Карпат" — із цього усе й почалося.
![Перша точка на ринку сімейного бізнесу Сирні мандри](https://storage.liga.net/images/general/2024/07/11/20240711161512-2395.jpg)
"Я тоді була у декреті. Пам’ятаю, як молодший син Михайло маленьким лежав в автокріслі, а я в багажнику везла бринзу на продаж. Мені тоді було 25 років, Ярославу — 27. Ми йшли напролом, у нас ще не було тривог, натомість було багато оптимізму, альтруїзму та віри в ідею", — пригадує Мар’яна.
Згодом асортимент доповнили локальною "фішкою" — сиром сулугуні у вигляді кульок від золочівських виробників. Ще пізніше придбали настільні вітрини — це стало першим великим вкладенням у справу. В подальшому весь заробіток подружжя інвестувало у відкриття нових точок продажу та розвиток бізнесу.
Підтримка
У 2014 році Ярослав і Мар’яна вирішили робити сир самостійно. Хотілося нових смаків, а сировари, з якими співпрацювали, не проявляли в цьому ініціативи. Тож, у хід пішли книжки та YouTube, пригадує співзасновниця:
"Перші сири відпрацьовували разом удома. Купували молоко в 10-літрових бідонах, брали каструлю з нержавійки та починали варити. Згодом у хаті з’явився маленький холодильник, який Ярослав переобладнав на камеру дозрівання. Щось виходило, щось — ні. Коли вдалося отримати сир, який ми хотіли, пішли з ним до сироварів і сказали: "Нам треба ось таке" — і вже на їхній території виробляли".
Того ж року з’явилася торговельна марка "Сирні мандри" і перша крамничка в ТЦ "Сихів". А також — власне виробництво в селі Коросно на Львівщині.
"Доля принесла нам прекрасну людину на ім’я Ростислав. Він був на тій хвилі, що й ми: дуже хотів мати стадо кіз і продавати молоко. Але того молока було так багато, що він вже не знав, куди його дівати. Тому запропонував співпрацю нам. Заодно дав приміщення площею десь 40-50 кв. м", — зазначає Мар’яна.
Ярослав покинув звичайну роботу та занурився у сироваріння. Подружжя хотіло виробляти Сан-Мор-де-Турен із козячого молока, тож зрозуміло: треба навчатися в тамтешніх майстрів. Відтоді щороку чоловік їздив на кількатижневі курси від престижної французької сироварні Mons Fromages.
![Ярослав Сірак](https://storage.liga.net/images/general/2024/07/11/20240711164318-6339.jpg)
"На одному з тих курсів до Ярослава підійшла Джекі з США й каже: "Я тобі по-доброму скажу: тобі треба почати з того, щоб мити підлогу в сироварні". Я тоді з дівчатами саме на фестивалі продавала сир. Ярослав дзвонить і каже: "Закриваємося, бо те, що ми робимо, повне аматорство". Він мені це каже, а я дивлюся — до нас стоїть величезна черга людей, а сиру вже немає на прилавку, бо все продали. Й кажу йому протилежне: "Все гаразд, все ми зробимо. Приїжджай"", — пригадує співзасновниця "Сирних мандрів".
Кордони
"Згодом ми переїхали на орендовані виробничі потужності у Львові. Паралельно розвивали мережу крамниць, сайт, відкрили сирний ресторан L'affinage. Якщо "Сирні мандри" були бізнес-моделлю, то він був радше для душі", — розповідає Мар’яна Лапко і додає: "Але перед пандемією COVID-19 його довелося закрити, бо ми зрозуміли, що не стягнемо. Ресторанний бізнес потребує залучення в суботу-неділю, до останнього гостя. Додайте до цього роботу в "Сирних мандрах" з понеділка по п’ятницю — і мами та дружини не було вдома цілими днями".
З самого початку пара розділила обов’язки у бізнесі: Ярослав займався виробництвом сиру, бо цікавився цим, а Мар’яна — продажем і маркетингом, адже має відповідну освіту. Важливі рішення на кшталт відкриття нового магазину ухвалювали разом. Зазвичай, розповідає співзасновниця компанії, це відбувалося вдома на балконі.
![Мар'яна Лапко та Ярослав Сірак](https://storage.liga.net/images/general/2024/07/11/20240711162257-6739.jpg)
"Звісно, бувають суперечки, але вони не критичні. Конфлікти виникають, коли хтось починає заходити на територію іншого. Наприклад, коли я починаю чимось керувати у виробництва або казати, як треба зробити. Важко розділяти, де ти дружина, а де — бізнес-партнер. Завжди хочеться щось порадити. Але треба вчасно схаменутися і сказати: "Гаразд, це твоя зона відповідальності. Якщо тобі треба буде порада, ти попросиш". Звісно, це я вже зараз кажу, після стількох років. На початку цього взагалі не було", — зазначає Мар’яна Лапко.
Згодом сім’я запровадила правило не нести роботу додому. Хіба що це якийсь форс-мажор або про розмову було домовлено заздалегідь. Також під час спільного проведення часу зі столу забирають телефони, щоб повідомлення та дзвінки не відволікали.
"Коли ти працюєш у сімейному бізнесі, це робота 24/7. Але ми зрозуміли, що завжди треба знаходити час для одне одного. Дуже легко зануритися в роботу і постійно бути бізнес-партнерами. Але тоді втрачається вогник у стосунках, зникають почуття, без яких цей бізнес неможливий", — додає жінка.
Опора
Низка компаній переживають кризи, коли один із партнерів тимчасово чи надовго випадає із робочих процесів. Але в сімейному бізнесі на такий випадок є кому підстрахувати. Так сталося і з "Сирними мандрами".
У лютому 2022 року Ярослав Сірак пішов на війну та передав управління виробництвом дружині. Перед Мар’яною, яка займалася зовсім іншою сферою, постала серйозна задача: навчитися керувати виробничими процесами і втримати бізнес. І все вийшло: завдяки навченому Ярославом персоналу та підтримці партнерів.
"Це було дуже важко: двоє дітей, один випускник, якому потрібно вступати до університету. Молодший син переходить з початкової школи в середню. Тобто ми горимо: виробництво, молоко, фермери, крамниці, блекаут, обстріли. А ще й Ярослав не виходить на зв’язок і я не знаю, що з ним. Та коли він мені телефонував я завжди казала: "Коханий, все добре. Я з усім справляюся, у мене все виходить". Головне — вчасно покласти слухавку і не заридати. Бо це важко. Ти ніби потрапляєш у шторм і не знаєш, куди повернешся. Але, на щастя, у серпні 2023-го Ярослав приїхав живий і здоровий", — пригадує жінка.
![Ярослав Сірак](https://storage.liga.net/images/general/2024/07/11/20240711162104-7713.jpg)
Майбутнє
У подружжя двоє дітей: Іван та Михайло. Коли старший син був іще підлітком, Ярослав брав його з собою на сироварню, пригадує Мар’яна:
"Ми були настільки захоплені бізнесом, що розуміли: нам бракує часу на дітей. І, власне, коли брали Івана з собою, то так проводили час разом. (...) Звичайно, коли ти їдеш до тих самих французьких сироварів і бачиш, як онук Монса продовжує сімейну справу свого діда, то думаєш "Круто". Десь так воно хотілося б, може, і собі. Але ми розуміємо, що кожна людина — особистість. І наші діти в праві вирішувати, чим їм займатися".
Наразі сини не проявляють великого інтересу до сімейного бізнесу. Молодший Михайло іноді допомагає татові на виробництві, старший Іван навчається в університеті й час від часу приїжджає пропрацювати на сироварні чи в магазині, щоб заробити грошей. Чи захочуть діти продовжувати справу батьків — їхній особистий вибір. Самі ж Ярослав і Мар’яна поки так далеко не планують.